Jeg gjør det av kjærlighet til deg...
Jeg vet hva som foregår...
Ikke snakk med noen. Jeg advarer deg.
Hvorfor skjuler du ting for meg? John, se på meg.
Ikke se på meg hvis jeg ikke sier fra. Ikke snakk med noen.
Jeg elsker deg ikke lenger.
Folket i Nebraska må skamme seg over sin representant.
Johnson om den nyeste skandalen–
–som ryster senatorvalget, der han står mot Jackson Wyatt.
Wyatt er igjen fotografert med en venninne.
Kampen om senatorposten hardner til Wyatt i trøbbel
–God morgen, mr French. –God morgen.
–Takk, sir. –Mr Crill feirer at han er gjenvalgt.
Jeg har plukket blomster som alle mennene skal ha i knapphullet.
Det skal være ferdig klokken tre. Det blir nok ingen lunsj.
Ok? Her er lønnen din.
–Jentene hennes burde ha lagd den. –Ja, det er latterlig.
–Fanny markedsfører bare herberget. –Tenk at hun holder en fest igjen.
GRATULERER! Borgermester Crill
Handle etter jobb og skynd deg hjem etterpå, hilsen Emma
–Kan jeg få godteriet i... –En annen pose, John?
–Baseballkort også? –Fem pakker, takk.
God dag, John. Så hyggelig å treffe en bekjent.
–God dag, mrs Sternberg. –Si Louise.
Ok, mrs Sternberg.
Det er sikkert ensomt i huset.
Kom over på middag. Grytesteken min er veldig god.
Unnskyld meg.
Velkommen hjem! Varm ovnen til 180 grader og ikke brenn deg
Er du uskadet?
–Skal vi ringe dr Elkins? –Kan du røre fingre og tær?
–Nei, sitt stille. –Vi trodde du var død.
–Gå unna, alle sammen. –Hvem er hun?
Så John bodde sammen med noen.
–Ble du redd? –Gå inn og hent en stol.
–Hvordan kjenner du John? Slektning? –Jeg bor her.
John! John!
Har du det bra? Huset ditt ble nesten knust.
–Har venninnen din det bra? –Frokosten min blir kald.
John?
Gå rett hjem og unngå fremmede!
–Hallo, John. –Konstabel.
–Vi hørte om toget. Er alt... –Jeg må på jobb.
Jeg hørte snakk om toget. Var det en kvinne i huset?
–Jeg hørte om toget. –Dette må bli ferdig.
John Skillpa, byens samtaleemne.
–God morgen, mr Crill. –Doris.
Du har et avsporet tog i hagen og går likevel på jobb.
Ja, sir. Jeg var nødt.
Utrolig. Hvordan kan jeg hjelpe deg? Vil du ha fri?
Vi er jo som en familie, så benytt deg av det.
–De må bli ferdige. –Takk.
Jeg bryr meg ikke om jobben. Det gjør nok ikke Edmund heller.
Selvsagt ikke. Jeg foreslo at han skulle ta fri i dag.
John, dra hjem.
Jeg gjør bare dette og drar hjem til lunsj, hvis det går bra.
Vær så snill.
Ja visst.
John, de må bli ferdige. Takk.
–Der er du jo. –Konstabel.
I morges virket det som vi aldri hadde møttes før.
John?
Unger, gå ned derfra. Kom igjen.
Jeg banket på for å se til den unge damen. Ingen åpnet.
Ifølge noen av kvinnene er hun din kone.
Ingen visste at du hadde giftet deg. Gratulerer! Jeg er glad for det.
Alt må bli som det var før.
–Har du ringt etter noen? –Nei, sir.
Ok.
Da moren din døde, viste jeg deg hva du måtte gjøre, og du gjorde det.
Du må gjøre det samme nå.
Det er ingen som kan hjelpe deg.
Du må ringe til jernbanen og forklare hva du ønsker.
–Ok? –Ja, sir.
Mr Skillpa. Jeg beklager ubeleiligheten.
–Jeg pratet med borgermester Crill. –Takk, kan dere fjerne toget?
Vi jobber med en løsning nå. Teknikerne er på vei.
–Men som sagt, det tar sin tid. –Jeg vil bare få det vekk snarest.
Konstabel McGonigle sa at jeg skulle ringe. I morgen?
Jeg kan være hjemme tidlig fra jobb. I morgen passer bra.
Vi må sende et sveiselag dit. Sjefsingeniøren vår må se det.
Han kan komme først på fredag.
–lkke før fredag? –Som sagt, han kommer på fredag.
Ser du etter denne?
–Jeg ordner det. –Den er der borte.
Dere må gå ut nå, vær så snill.
–Vær så snill, gå nå. –Connor, stå klar ved døra.
Jeg heter Connor Black og er senator Wyatts rådgiver.
Vi er her for å treffe mr Skillpa.
Fanny Crill. Det er så hyggelig å treffe deg, mrs Skillpa.
Man kan jo møtes under mindre merkelige omstendigheter.
–John er ikke hjemme. –Fanny?
Vi er her pga. det uhyret i hagen din.
Vi vil holde et møte der, med toget i bakgrunnen.
–Hva? –Toget inngikk i senatorens kampanje.
Utfordreren Ted Johnson vil baktale Wyatt.
Han vil bruke toget som metafor for min sjefs politiske karriere.
Med andre ord trenger jeg din hjelp.
Har du sett dette bildet?
Ted Johnson bruker bildet for å skade kampanjen.
Det er bare tre uker til valget, og vi kan ikke la det skje.
Connor har latt meg ordne sammenkomsten.
Hele Peacock kommer hit. Et korps, mat... En herlig dag!
Du og mannen din med senatoren.
Du kan vel gå ut og røyke? Kan jeg snakke alene med mrs Skillpa?
Ja visst. Jeg har jo ikke noe bedre å gjøre.
Jeg visste at jeg burde ha kommet alene.
Jeg har alltid vært nysgjerrig på dette huset.
Sett deg.
Hvordan kjenner du John?
Min mann eier banken. Han er Johns sjef.
Ray har vært Peacocks borgermester i tre perioder.
Dette må være overveldende for deg, –
–mrs Skillpa. Jeg skal forklare.
Jeg driver et kvinneherberge. Vi former moderne kvinner.
Kvinner som stemmer. Wyatt oppfattes som ufølsom for kvinner behov.
Connor mener at jentene skal fotograferer med borgermesteren.
Men den dumskallen forstår ikke–
–at jeg skal bruke møtet til å samle inn penger til herberget.
Mrs Crill, jeg må gå opp.
Husarbeidet er ikke alt her i livet. Kall meg Fanny.
Mrs Skillpa, bildet hjelper herberget med å finne givere.
Jeg vet ikke.
Jeg vet at Skillpa–familien alltid har vært tilbaketrukket, –
–men du er en selvstendig kvinne. Husk det.
Det var hyggelig å treffe deg. Hvis du lurer på noe, er vi utenfor.
–Hva har du der? –Mrs Skillpa. Hvordan går det?
–Du ser bedre ut. –Så fint.
–Forsiktig. –John bør fikse trappen.
–Når er herbergets klesinnsamling? –Før jul.
Du kjenner sikkert til Fannys arbeid med hjemløse mødre og barn.
–Hjemløse barn? –Vi finner gode adoptivhjem.
–Du burde komme og møte jentene. –Hvor er barna dine?
Mr Black, her i Peacock snoker vi ikke.
Jeg skulle ønske at du går med på møtet.
Handler det om John, så vet du best hvordan han skal overtales.
Så gjør det. Ved tilfeller som dette får den moderne kvinnen en sjanse.
Ved slike tilfeller kan vi synes. Vi må holde sammen, mrs Skillpa.
Si Emma.
Hallo?
Ja, mr French.
Jeg beklager, men John er litt forsinket.
Jeg skal sørge for at han kommer av sted.
–Johnny! Mannen på alles lepper. –Har jeg gjort noe?
Nei, da.
Connor, her er han. John Skillpa, Connor Black.
–Hyggelig å treffe deg. –Hva synes du om dette?
Mrs Skillpa unngår tragedie
–lkke verst. –Det var fint å treffe din kone.
Hun er så søt. Og jeg forstår hvorfor huset har vært så viktig.
Var du der?
Connor, kan du forklare ideen vår om møtet.
Vi vil orden et politisk møte hos deg, med toget i bakgrunnen.
–Hele byen kommer. –Toget er borte på fredag.
–John, hør på mr Black. –Ja, sir.
Emma synes det låt veldig bra. Hun serverte saft og kaker.
–Hun bestemmer ikke over meg! –lkke snakk slik til min kone.
Dere forstår ikke hva dere gjør.
Alt må bli som det var før.
Ifølge mr Clapp er toget borte på fredag.
Jeg har snakket med ham. Toget kommer til å være der en stund.
Det er mitt hus. Jeg vet ikke hva hun sa til dere.
Men hun bestemmer ikke over meg.
Jeg tar avgjørelser, og ikke Emma.
Jeg er husets herre.
–Vi vet at du er husets herre, John. –Det er borte på fredag. Punktum.
Connor, vi går inn på Rays kontor og lar dem være alene.
John.
John. Jeg vil stille til senatorvalg en dag.
Dette er min sjanse til å møte viktige folk.
Hvorfor forstår din kone stundens alvor, og ikke du?
–lngen forstår, sir. –lkke ett ord til.
–Nå skal du tenke over dette. –Hun kan ikke gjøre det.
John?
Det er meg.
Jake! Kom til mamma straks.
Er noen hjemme?
Hva vil du?
Det er ingen lett måte å si dette på.
Jake og jeg...
Vi vil forlate byen.
Jeg trenger din hjelp.
Hva slags hjelp?
Hjelp med penger.
Det har snart gått et år nå.
Jeg jobber dobbelt for å beholde hjemmet.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg har lenge tenkt å dra herfra. Jeg har spart og sånn.
–Jeg vet at du... –Hvorfor spør du meg?
Sjekkene.
–Det har gått et år siden sist. –Hvilke sjekker?
Jeg sendte ingen sjekker til deg.
Din... Din mor gjorde det.
Min mor døde for et år siden.
Det visste jeg ikke.
Hva skulle sjekkene gå til?
Han har fylt to nå.
Jeg trodde faktisk at du visste det.
Moren din sendte sjekker så lenge jeg holdt meg unna.
John, vær så snill. Hvor skal du?
Jeg har mine egne penger.
Ikke gå.
John, jeg tror virkelig...
Kom, kjære. Jeg beklager.
Jeg visste ikke at det var noen andre hjemme.
Vi skal dra. Jeg beklager.
Hva heter han?
Jake.
Hvem er du?
Maggie.
Bare en gammel venn av John.
Hvorfor er du her?
Jeg leste i avisen om toget.
Jeg ville forsikre meg om at alt var bra.
Vi skal dra.
Jeg heter Emma og er Johns kone.
Det var hyggelig å treffes. God kveld.
Maggie?
Hvor står bilen din?
Jeg har lånt den bort. Min venns tante ligger syk.
Jake og jeg har gått mye.
Du eier egentlig ingen bil, eller hva?
Jeg vil ikke snoke, –
–men hvor står sengen hans?
La meg få kjøre dere hjem.
Det hadde vært veldig snilt.
–Unnskyld, men hvor er John? –Han sover.
Klar?
Kjører du bil ofte?
Jeg er avslørt.
Kan du ikke kjøre?
Nei.
Bruk én fot, ikke en på gasspedalen og en på bremsen.
Bruk samme fot for begge pedalene.
–Ok. –Sånn. Ta det bare rolig.
Nå kan du kjøre i trafikken. Takk for skyssen.
Jeg beklager besværet.
Det var ikke noe besvær.
Jeg skal hjelpe dere inn.
Sett deg. Jeg kommer straks. Sånn, kjære.
God natt, Jakey.
Vil du ha noe å drikke?
Ja takk, det hadde vært godt med noe.
–Trives du her? –Jeg har ikke råd til mer.
Unnskyld meg.
–Jeg har litt penger. Har du tid? –lkke nå, vennen. Jeg har besøk.
Jaha, ok...
Du vet hvor jeg er.
Var det slik du møtte John?
Emma, jeg beklager.
Jeg beklager virkelig.
Det gjør ikke noe. Det gjør ikke noe, Maggie.
Jeg vil bare at Jake skal ha det bra.
Jeg holdt ut så lenge jeg kunne uten de pengene.
Hvilke penger? Sendte John penger til deg?
Hans mor gjorde det.
Det er ille.
Det er virkelig ille.
Vær så snill, jeg må få vite det.
Jeg skal ikke dømme deg. Tro meg på mitt ord.
Jeg møtte hans mor–
–for tre år siden på en bar.
Hun ga meg penger.
Hun sa at jeg bare skulle treffe John.
Hun tok meg til huset.
Hun førte meg... Hun førte meg opp den trappen.
Og... jeg trodde at du var hun.
Hun hadde en gammel blå og hvit kjole, og...
Sengen knirket...
John ville ikke gjøre noe av det. Jeg sverger, Emma.
Men jeg kunne ikke hindre henne.
Og hun var i rommet hele tiden, –
–og jeg ble tvunget til å bli der. Jeg var fryktelig redd.
Hun fikk ham til å gjøre...
Hun fikk ham til å gjøre fryktelige ting.
Jeg er verden verste menneske.
Det er greit.
Jeg er lei for det.
Vi kvinner må jo holde sammen.
Barnets navn: Jake Skillpa Farens navn: John Skillpa
–Hva om vi ville adoptere Jake. –Da må dere komme hit på intervju.
Må John og jeg komme dit samtidig?
–Ja. Er det vanskelig? –Ja, med tanke på Johns arbeidstid.
–Dere trenger referanser også. –Kan Fanny Crill stå for dem?
–Bor de på herberget? –Nei, hvorfor?
–Herberget ordner ofte adopsjoner. –Det visste jeg ikke.
–Fortell meg hva dere vil gjøre. –Takk.
"Du kan kanskje leke med meg, sa Wendy."
"Det vil jeg gjerne, sa vinden og bøyde ned gresset..."
–God morgen. –God morgen.
"Strømper og skjorter, laken og underkjoler–
–og Wendys lyserosa festkjole svaiet på klessnoren."
Det er låsen, der alt pleier å sitte fast.
Så åpne og rense den. Prøv du, Karen.
Se hvem som er her.
Emma Skillpa. Så vakker du er i dag.
Jeg vil holde møtet.
Jenter, jeg vil snakke alene med Emma.
Dere kan vel gå til skrivemaskinrommet igjen.
Det er så hyggelig å se deg.
–Kom og ta litt saft. –Jeg kan ikke.
Jeg må være hjemme kvart over åtte. Men jeg takker ja til møtet.
–Jeg lurer på noe angående herberget. –Hva sier John?
Han ble helt rasende i banken.
–Har du snakket med John? –I går. Han var helt imot det.
–Vi er enige nå. –Hva overbeviste ham?
–Det gjorde jeg. –Fint. Det blir en fantastisk nyhet.
Du må fortelle det til Connor.
–Jeg må dra. –Jo, det kan du.
Mrs Skillpa. Min favoritt her i Peacock.
–Hvordan kan jeg hjelpe deg? –Møtet. Vi stiller opp.
Emma Skillpa?
Byen har 800 innbyggere, men du er vanskelig å treffe.
Tom McGonigle. Jeg så etter deg. Begge må fylle ut skademeldingen.
–Når passer det? –Borgermesterens kone venter på meg.
Unnskyld meg.
God morgen, Fanny.
Takk for at du la merke til det.
De hilser og inviterer til fester, men de gjør aldri noe for herberget.
Se her. Det må jentene male.
Jeg vil ikke være uhøflig, men jeg må virkelig hjem nå.
–Traff du noen gang Johns mor? –Nei.
Få mennesker gjorde nok det.
Har du barn, Fanny?
–Jeg vil helst ikke snakke om det. –Beklager, jeg mente ikke å...
Jeg har en sønn, James. Han døde for fjorten år siden.
–Jeg vet ikke hva jeg skal si. –Det gjør ikke noe.
Vi prøvde lenge, og så skjedde det. Det var fantastisk.
Alt John og jeg ønsket oss, var en gutt som løp rundt hjemme.
Barn gir så mye.
Jeg må gå nå.
Fanny? Hvordan kan en person få bo her?
Emma.
Går det bra å kjøre bilen nå? Hva gjør du her?
Jeg vil snakke med deg om noe. Har du tid et øyeblikk?
Hva faen skjer? Dumme unge!
Slutt, Wade.
Man skal aldri noen gang true en mors barn.
–Maggie, oppvasken venter. –Jeg hater dette.
Du trenger ikke bli her. Jeg kjenner Fanny Crill, –
–borgermesterens kone.
–Kjenner du borgermesterens kone? –Hun har et utrolig kvinneherberge.
Nei.
Sånt har jeg ikke tid til. Det er et sted for folk uten mål.
Jeg lar Fanny holde møtet for å kunne kreve en gjenytelse, –
–og det hadde vært bra for deg og Jake.
For Jake?? A bo med en masse kvinner som mangler ambisjoner?
Maggie. Du tilhører familien, og vi må være nær hverandre.
Det er søtt av deg. Men jeg vil vekk herfra.
Jeg vil ha en jobb å være stolt av.
–Det går nok ikke i Peacock. –Herberget hjelper deg.
Jeg skylder 300 dollar i leie.
–Jake vokser så det knaker. –Leien og klærne er gratis.
De kan ordne en bedre jobb. Jeg kjører deg dit i kveld.
Jeg vil bare ha et bedre liv.
Og Johns penger ville virkelig hjelpe til.
Maggie... Du trenger ikke hans penger.
John forstår ikke hvor viktige familiebåndene er.
Ok.
Jeg skal prøve.
Men hvis John tilbyr seg, så tar jeg imot hjelpen hans.
?A, John. God kveld.
–Jeg burde ha ringt på forhånd. –Hva er det?
Jeg ville bare takke deg og Emma for... alt dere gjør.
Er hun inne? Får jeg treffe henne?
God kveld, John. Ikke vær bekymret for hva som skjedde i dag. Hils Emma.
Ray venter i bilen. Hils Emma fra meg.
Hva holder hun på med?
Dere må begge se gjennom dette.
Vi sjekker om vognen er stabil nok.
John, papiret må signeres før møtet kan skje.
–Du hjelper meg ikke. –God morgen.
–Vi bygger scenen. –lkke noe møte, sa jeg!
Men Emma fortalte meg i går at det gikk bra.
–Gå vekk herfra, alle sammen! –John, du må slutte.
–Hold kjeft! –Vi tar en pause.
Ta deg sammen.
Ro deg ned og løs problemet.
Jeg kommer innom senere.
Unnskyld.
–Hva gjelder det? –Jeg har en togvogn i hagen.
Jeg har penger. Hva koster det å fjerne den?
Hør her. Den tilhører jernbanen, og vi får problemer hvis...
Jeg vet at det er ulovlig, men jeg skal betale for det.
?Atte hundre, kontant. Jeg begynner i morgen.
Ok.
John Skillpa. Du er forsinket.
Hvor var du i går? Du kom ikke hit.
Trenger du hjelp? Konstabel McGonigle spurte etter deg.
Jeg ringte hjem til deg flere ganger. Flere ganger, John.
Jeg vet at du har mye å tenke på, men en av dere kunne jo ha svart.
Uansett: Med eller uten tog, så kan det ikke skje igjen.
–Du får hoppe over lunsjen i dag. –Noen spør etter deg på telefon.
–Hvem er det? –Det er til John.
Det er visst din kone, Emma.
–Hallo? –John, det er Maggie.
–Hvorfor ringer du? –Vi må snakke sammen.
–Hvor er du? –På kvinneherberget.
–På kvinneherberget? –Emma har ordnet det. Vi må snakke.
Har du møtt Emma? Bli der, jeg kommer dit.
–Ja? –Jeg vil gi dem bort.
–Får jeg treffe Maggie? –Kom inn. Legg dem på stolen.
Maggie? Du har besøk.
–John? –Når gjorde hun dette?
–Hva? –Når førte hun deg hit?
–I går. –Nei.
John, hva er det med deg?
Jeg traff Emma da jeg kom innom deg. Hun ga oss skyss.
Jeg kan ikke la det skje. Du må holde deg unna Emma.
–Hun vil bare hjelpe meg og Jake. –Du får penger for å forlate byen.
Mener du det?
Ja. Jeg må sørge for at du og Jake kommer vekk fra Peacock.
Jake er ikke trygg her.
Maggie. Jeg kan ikke dra tilbake til det stedet.
Jeg skal gi deg alle pengene. Jeg har 1409 dollar og 16 cent.
Emma vet ikke om det.
–De er på jobb. –Hvilket sted?
Du forstår ikke. Jeg kan ikke dra hjem.
John, jeg vet at du har opplevd mye i det huset.
Du må dra hjem, til Emma.
Hvor vil du dra? Jeg kjører deg hvor du vil.
Jeg kjører deg.
Jeg har slekt i Madison.
Jeg skal gir deg pengene og kjøre deg til Madison.
Jeg skal kjøre deg og Jake dit.
Ok.
Takk.
Jeg beklager hvis jeg har ødelagt noe for deg og Emma.
Hun er ikke min kone.
John?
–John, hvordan går det? –lkke tving meg til å dra hjem.
–Er du skadet? –Nei.
–Har du skadet noen? –Nei, jeg sverger.
Det går bra.
Hun holdt hodet mitt under vann.
Emma?
–Nei, da jeg var liten. –Moren din?
Hun passer ikke på meg lenger.
–Hun hadde likt Emma. –Ja visst.
Jeg traff Emma samme dag som mamma døde.
John, hun er borte. Det vet du. Moren din er borte.
Sånn, ja.
Jeg vil ikke at det som hendte meg, skal skje med noen andre.
Hør her, vennen.
Vi må sørge for å få deg hjem.
John? Du skal dra hjem.
–Jeg kan ikke. –Du kan ikke bli her ute.
–Jeg trenger et rom. –Hvor lenge?
Jeg vet ikke.
Du får ikke gjøre det mot meg, Emma. Du får ikke gjøre dette.
–God morgen. Er din mann hjemme? –Hvem er du?
–Jeg har kommet for toget. –Hvorfor det?
–Din mann har bedt meg fjerne det. –Gjorde han det?
Din manns navn står på kontrakten.
–Ser du at det står "åtte hundre"? –Han er altså ikke her.
–Er Maggie hos deg? –Nei, hvordan det?
Jeg kommer igjen i morgen tidlig. Da skal jeg ha mine åtte hundre.
–Hva gjaldt det? Er alt i orden? –Ja visst. Hvordan det?
Glenda sier at John har bortført Maggie og Jake.
–Vet du noe? –Nei.
En av jentene syntes hun var merkelig. Det var som om hun løy.
–Jeg skal ringe til Maggie. –Kan du det?
Ja visst.
Hvorfor var du ikke på herberget i går kveld?
–lkke vær sint på meg. –Hva er det som foregår?
John kom til herberget, og han skal gi meg det jeg ba om.
Pengene?
–Og han kjører meg til Madison. –Det har han ikke sagt til meg.
Jeg er lei for det.
Jeg ville ikke skape problemer mellom deg og John.
Jeg sa at jeg ville ta imot hjelpen.
–Jeg hadde gode nyheter til deg. –Hva da?
Jeg har snakket med Fanny Crill om en jobb i banken.
Det er et respektabelt sted, og lønnen er i rett retning.
Da kan vi alle bli her i Peacock.
Jeg vet ikke... Emma.
Emma.
JOHNS LEKER
–Hallo? –Hallo. Er Maggie der?
Frøken Populær, det er til deg.
–Hallo? –Maggie.
–John? –Jeg skal i banken, vi ses i kveld.
–Skal du hjelpe meg? –Ja.
Tusen hjertelig takk.
Ingen får vite hva som skjer, spesielt ikke Emma.
Ok.
Vi møtes på Husker–motellet, rom ni, presis klokken elleve.
Hvorfor på motellet?
Får Emma vite noe, blir det ingen penger. Forstått?
Ja, jeg forstår.
Presis elleve. Er du et minutt tidlig eller sen, får du ikke poengene.
Ok.
–God dag, John. –Louise, hei.
Unnskyld, mrs Sternberg. John, hvorfor tok du hovedinngangen?
Du har vært så vennlig mot Emma. Hun er litt ute av form.
–Et tog lander ikke i hagen ofte. –Det er nok av arbeid.
–Kan dere ikke spise middag hos oss? –Det ville være veldig hyggelig.
Det tror jeg nok. Bli med meg, jeg har en haug med papirer til deg.
–Ha det, John. –Ha det.
Mr French, hva skulle du gjøre uten meg?
Finne noen som var mer pålitelig.
–Hvor kommer du fra, kjekken? –Her og der.
Jeg har ikke røtter noe sted.
Jeg heter Cal.
Jeg heter Maggie.
Det brenner!
Det brenner! John, John!
–Emma. –Ja?
Får vi komme inn?
Maggie var på stedet og bekrefter at det var ham.
Brannen ble trolig forårsaket av at Johns røyket på senga.
Jeg vet at John gikk gjennom en vanskelig tid.
John har ikke gjort noe galt.
Emma, vil du ha noen hjelp?
Emma?
Hun trenger å være alene. En bønn, og så går vi.
Himmelske Far, vær barmhjertig mot Emma.
Vi ber for Din styrke, så hun aksepterer–
–at hennes jordiske tap betyr starten på Johns evige liv.
Gjennom barmhjertighet og kjærlighet forlat John hans synder–
–og la ham leve med helgenene. Vi ber i Ditt navn. Amen.
Amen.
Nå skal vi hedre mrs Skillpa.
Jeg og hele Peacock vil takke for gjestfriheten din–
–i en så vanskelig tid.
–Hvor er hun? –Jeg ser henne ikke.
Mamma!
Maggie, kom.
Er alt i orden? Hva er det som skjer?
–Hva gjør du? –Johns historie må aldri gjentas.
Du skal få alle pengene.
Dra til Madison, og forlat Peacock.
Har jeg gjort noe galt? Jeg skulle jo jobbe i banken.
John burde ikke være død. Han burde ikke være død.
Jeg burde aldri ha forlatt huset.
Han er ikke trygg her.
Jeg forstår ikke. Du skremmer meg.
Det er det John hadde ønsket.
Gå nå. Vær så snill.
Vær så snill.
Hele Peacock ser ut til å være her. Takk for at vi fikk komme.
Emma? Det nærmer seg fotograferingen.
Senatoren drar snart.
Jeg forsøker å tjene Nebraskas folk i kongressen.
Emma? Det er Fanny.
Emma?
Hvor er Maggie? Er hun der?
Det er så fint her ute, du går glipp av det.
Emma?
Tekst: Ståle Waren www.broadcasttext.com